![Claw.ru | Рефераты по истории | Господарство України періоду утвердження капіталізму Claw.ru | Рефераты по истории | Господарство України періоду утвердження капіталізму](/referatti/images/0/referatnatemu076.jpg)
Господарство України періоду утвердження капіталізму
| Категория реферата: Рефераты по истории
| Теги реферата: список литературы реферат, ответы 2011
| Добавил(а) на сайт: Надервель.
1 2 3 4 5 6 7 | Следующая страница реферата
КОНТРОЛЬНАЯ РАБОТА по дисциплине "Экономическая история"
Розділ 1. ГОСПОДАРСТВО УКРАЇНИ ПЕРІОДУ УТВЕРДЖЕННЯ І РОЗВИТКУ КАПІТАЛІЗМУ.
Раздел 2. ИСТОРИЯ ЭКОНОМИЧЕСКИХ РЕФОРМ В КИТАЙСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКЕ
по специальности : Менеджмент в производственной сфере по розделу учебного плана : Экономическая стория преподаватель, консультант : Калинничева Г.И.
Розділ 1
ГОСПОДАРСТВО УКРАЇНИ ПЕРІОДУ УТВЕРДЖЕННЯ І РОЗВИТКУ КАПІТАЛІЗМУ.
План
1. Вступ
2. Посткріпосницьке село
Перенаселення і нестача землі
Переселення на Схід
Розшарування селянства
Економічний занепад дворянства
Комерційне сільське господарство
3. Індустріалізація
Нові галузі промисловості
Колоніальне життя
Розвиток міст
Виникнення пролетаріату
Індустріалізація українців
4. Висновки
Протягом ледь не всього XIX ст. нові ідеї, політичні перевороти та
суспільні реформи привертали до себе увагу європейців, отже й українців.
Однак паралельно з цим розвивався менш помітний, проте набагато глибший
процес змін, а саме - промислова революція. Ще ніколи від кам'яного віку, коли людина навчилася обробляти землю, не відбувалися такі докорінні зміни
в усіх царинах людського життя, як ті, що були викликані появою машини.
Втім на Україні індустріалізація спочатку відбувалася повільно, й величезна
більшість її населення лишалася такою, якою вона були протягом тисячоліть,
- хліборобами. Але, нарешті розвинувшись наприкінці XIX ст. в деяких
регіонах України, індустріалізація стала швидко набирати широкого розвою.
Внаслідок цього несподівано виник конфлікт між двома цілком різними
системами виробництва, суспільної організації, та людських цінностей -
однією, пов'язаною з модернізованим містом, пролетаріатом і машинами, та
іншою - традиціоналістським селом, селянином і ручною працею. Тертя, суперечності та дилеми, що виникали з цього протистояння, формували плин
української історії протягом не одного десятиліття XX ст.
Посткріпосницьке село
Хоч скасування кріпаччини у 1861 р. звільнило селян Російської
імперії від цоміщиків, воно не покращило їхнього економічного становища.
Описи життя селян після розкріпачення нагадують нескінченний плач над
їхніми бідами. Безпосередньою причиною деяких із них були хибні розрахунки
архітекторів реформ. Непоправною їхньою помилкою стало обкладення селян
занадто великим фінансовим тягарем за умов кричущої обмалі землі. Крім
обтяжливих виплат за свої наділи, селяни були вимушені платити подушний
податок, а також непрямі податки на цукор, чай, тютюн, бавовну, вироби з
металу і, що особливо важливе, на горілку. Під кінець XIX ст. урядова
комісія доповідала, що з урахуванням компенсації за землю селяни сплачували
у 10 разів більше податків, ніж дворяни. Навіть після скасування подушного
у 1886 р. та компенсаційних виплат у 1905 р. більшу частину жалюгідних
селянських грошей з'їдали непрямі податки.
Щоб виконати свої фінансові зобов'язання, деякі селяни або позичали
гроші у заможніших сусідів, або, що особливо спостерігалося на
Правобережжі, - у євреїв-лихварів. Але оскільки проценти часто перевищували
150, селяни, як правило, тільки глибше в'язли у боргах. Інші намагалися
продати отриманий ними незначний надлишковий продукт, але дрібне
підприємництво не могло давати прибутку в ситуації, коли попит невеликий, ринки збуту віддалені, а ціни надто низькі. Врешті-решт, найбідніші селяни
за надзвичайно низьку платню часто наймалися на роботу до своїх колишніх
поміщиків чи багатих селян.
Зрозуміло, що хронічний брак грошей, характерний для 90% населення
України, мав значні наслідки для економіки. Більшість селян не могли
дозволити собі купити ні додаткової землі для прирощення наділів, ні
сучасного реманенту (вже не кажучи про машини) для підвищення
продуктивності. На Ліво- та Правобережжі близько половини селян не мали ні
коней, ні якісного залізного реманенту. Селянин-орач, упряжений в
дерев'яний плуг, був на Україні звичайним явищем. Відсутність достатньої
кількості грошей ослаблювала внутрішній ринок України й перешкоджала
розвиткові торгівлі, промисловості та міст, перетворюючи країну на застійну
калюжу в економіці імперії.
Проте з точки зору селянина основною причиною його недолі був брак не грошей, а орної землі. Врешті-решт без грошей можна ще прожити, роздумував він, а як прожити без землі? Крихітні наділи 1861 р., які на Україні були меншими, ніж будь-де в імперії, ледве могли задовольнити скромні потреби своїх власників. А природна стихія ускладнювала ці проблеми до катастрофічних розмірів. У другій половині ХІХ ст. Російська імперія, як і більшість країн Європи, переживала демографічний вибух. Між 1861 та 1897 рр. її населення зросло з 73 млн. до 125 млн. У 1917 р. воно сягнуло 170 млн. На Україні чисельність населення за менш ніж 40 років зросла на 72%.
Оскільки більшість українців проживала на селі, демографічне
зростання найяскравіше відчувалося саме тут. У 1890 р. на кожен акр орної
землі Право- і Лівобережжя припадало майже вдвоє більше населення, ніж у
1860 р., що перетворило ці регіони на найгустіше заселені в Європі, з
кількістю жителів на одному акрі орної землі вдвічі більшою, ніж в Англії.
Чому ж стався цей раптовий стрибок? Передусім, завдяки поліпшенню медичного
обслуговування, якому сприяли земства, різко зменшився коефіцієнт дитячої
смертності, а це значною мірою сприяло зростанню населення. І все ж слід
зауважити, що попри всі покращення у медичному обслуговуванні смертність на
кожну тисячу жителів Російської імперії була вдвічі вищою, ніж її середній
показник у Західній Європі.
Наслідки цих взаємопов'язаних проблем - перенаселення й нестачі землі
- незабаром дали себе відчути в українському селі підвищенням цін на землю.
У деяких регіонах, і насамперед у південних степах, у 1900 р. вони у три-
чотири рази перевищували ціни 1861 р., ще більше унеможлививши купівлю
селянами додаткової землі, якої вони так потребували. Іншим наслідком
перенаселеності стало безробіття. Підраховано, що у 1890-х роках наявна на
Україні робоча сила сягала майже 10,7 млн. чоловік. Із них сільське
господарство потребувало 2,3 млн, в інших галузях економіки працювало 1,1
млн. Решта - 7,3 млн, або 68% робочої сили, становили надлишок і в
величезній масі своїй були безробітними або не повністю зайнятими, практично ведучи напівголодне існування. Не дивно, що за рівнем життя
українці залишалися далеко позаду Заходу. Наприклад, у 1900 р.
середньостатистичний датчанин щороку споживав 2166 фунтів хліба, німець -
1119, а мадяр - 1264 фунти. Проте на Україні, де хліб являв собою
вагоміший, ніж на Заході, компонент раціону, середньорічний рівень
споживання становив лише 867 фунтів - і це в країні, яку називали житницею
Європи.
Рекомендуем скачать другие рефераты по теме: сообщение, физика и техника.
Категории:
1 2 3 4 5 6 7 | Следующая страница реферата